СТРАТЕГІЇ УПРАВЛІННЯ РИЗИКАМИ В УПРАВЛІННІ ПРОЕКТАМИ МІЖНАРОДНОГО БІЗНЕСУ - Малюкіна, Анастасія (Сталий розвиток економіки, 2025)
Стаття подає огляд підходів до ризик-менеджменту в міжнародному проєктному менеджменті в умовах зростання складності та непередбачуваності глобального середовища. Показано, що міжнародні проєкти мають багатовимірний ризиковий профіль, сформований політичними, економічними, правовими, культурними й операційними чинниками, що впливають на строки, бюджет і якість результатів. Наукова проблема — розрізненість методик ідентифікації ризиків, що зумовлює фрагментарні управлінські рішення і втрату ефективності. Мета — виконати аналітичний огляд і критичне узагальнення стратегій та розробити інтегровану модель повного циклу: від раннього виявлення й оцінювання до превентивної реакції та постпроєктного навчання. Систематизовано класифікації й виокремлено загрози: політична нестабільність/санкції, валютно-процентна волатильність, регуляторна асиметрія, міжкультурні бар’єри, збої постачання, кібер- та репутаційні ризики. Методологія поєднує якісні інструменти (експертні інтерв’ю, Делфі, аналіз стейкхолдерів, bow-tie) і кількісні підходи (Монте-Карло, аналіз чутливості, сценарний аналіз, теплові карти). Окремо розглянуто апетит до ризику, резерви, страхування, валютне хеджування, контрактні застереження й механізми розподілу ризиків. Запропоновано трирівневу інтегровану модель. Стратегічний рівень: безперервний моніторинг зовнішнього середовища (PESTEL, макроіндикатори), сценарне планування, метрики толерантності, кросфункціональна рада з ризиків, системи раннього попередження. Операційний рівень: реєстр і карта ризиків, панелі моніторингу, KRI й тригери ескалації, регулярні огляди, буфери часу/ресурсів, диверсифікація постачальників, планування безперервності бізнесу. Культурний рівень: міжкультурна компетентність, прозорі протоколи комунікації, довіра й психологічна безпека для повідомлення про ризики, багатомовна документація й уніфіковані стандарти взаємодії. Наукова новизна — універсальна структура, що інтегрує стратегічні, операційні й культурні механізми в адаптивну систему зі зворотними зв’язками, здатну зменшувати невизначеність і гнучко реагувати на шоки. Практична значущість — масштабування під різні індустрії, скорочення непродуктивних витрат, оптимізація ресурсів, підвищення якості рішень і дотримання строків, зміцнення стійкості ланцюгів постачання. Окреслено обмеження: чутливість кількісних результатів до якості даних і швидких змін середовища. Майбутні дослідження — емпірична валідація моделі та інтеграція з інструментами штучного інтелекту для прогнозування ризикових подій у реальному часі.