ТРАНСФОРМАЦІЯ КОНЦЕПЦІЇ УПРАВЛІННЯ РИЗИКАМИ: ПОРІВНЯЛЬНИЙ АНАЛІЗ НАУКОВИХ ПІДХОДІВ ТА МІЖНАРОДНИХ СТАНДАРТІВ - Чмутова, Ірина; Грузіна, Інна; Власов, Дмитро (Сталий розвиток економіки, 2026)
Стаття присвячена аналізу трансформації концепції ризик-менеджменту на основі порівняння наукових підходів та міжнародних стандартів управління ризиками. У сучасній науковій літературі простежується значна варіативність трактувань категорій «ризик» і «ризик-менеджмент», що зумовлює фрагментарність теоретичних підходів, відмінності у методологічних основах та відсутність єдиного узгодженого понятійного поля. Ризик трактують як імовірність збитків, невизначеність, сукупність можливих негативних наслідків або дуальне явище, яке поєднує загрози та можливості. Застосування контент-аналізу дозволило виокремити ключові компоненти концепту ризик-менеджменту, серед яких ідентифікація, оцінювання, аналіз, мінімізація та пом’якшення ризиків, що формують основу традиційних моделей управління. У складі цих елементів простежується логічна послідовність процесу прийняття управлінських рішень, спрямованих на попередження відхилень у діяльності підприємства. Нормативні та регулятивні документи ISO 31000, COSO ERM та FERMA суттєво розширюють розуміння ризик-менеджменту, акцентуючи на його інтеграції зі стратегічним плануванням, корпоративним управлінням, організаційною культурою та розвитком довгострокової вартості бізнесу. Порівняльний аналіз наукових та нормативних джерел засвідчив як спільні риси, так і концептуальні розбіжності між підходами. Академічні дослідження здебільшого зосереджуються на процедурних і технічних аспектах управління ризиками, тоді як міжнародні стандарти підкреслюють стратегічну природу цього процесу, його зв’язок із корпоративною культурою, принципами прозорості, комунікації та орієнтованістю на стейкхолдерів. Сформульоване інтегроване визначення ризик-менеджменту, яке спирається на синтез теоретичних джерел і міжнародних стандартів, поглиблює наукове розуміння цієї категорії та окреслює її як багатовимірну, неперервну й стратегічно орієнтовану систему дій, спрямованих на управління ризиками і можливостями відповідно до цілей організації. Отримані результати мають практичне значення для підвищення стійкості, адаптивності й конкурентоспроможності підприємств у мінливому середовищі.