СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНІ ТА ЕКОЛОГІЧНІ ПОКАЗНИКИ ЕФЕКТИВНОСТІ ВИКОРИСТАННЯ ЗЕМЕЛЬ ДЕРЖАВНОЇ ВЛАСНОСТІ - Ярова , Б.М. (Сталий розвиток економіки, 2018)
Мета. Аналіз соціально-економічних і екологічних показників ефективності використання земель державної власності та обґрунтування комплексного показника ефективності використання сільськогосподарських земель державними інституціями. Методика дослідження. У роботі як методологічна основа застосовувалися наукові методи пізнання, що базуються на системному підході до розв’язання поставлених проблем. Для досягнення поставленої мети використано низку загальних та спеціальних наукових методів дослідження: діалектичний; монографічний (при опрацюванні наукових публікацій); системного аналізу (при дослідженні різних показників ефективності використання земель); метод аналогій та порівнянь (при співставленні показників, які запропоновані різними науковцями); комплексний аналіз (при формуванні висновків та пропозицій щодо вирішення поставлених завдань); статистичний (при опрацюванні статистичних даних) та ін. Результати. Детально проаналізовано існуючі економічні, екологічні, соціальні показники ефективності використання земель державної власності в Україні. Обґрунтовано комплексний показник ефективності використання сільськогосподарських земель державними інституціями. Удосконалено підходи до формування сталого землекористування в Україні на основі підвищення ефективності використання земель сільськогосподарського призначення державної власності. Наукова новизна. Вперше запропоновано автором комплексний показник використання земель сільськогосподарського призначення державної власності, який, на відміну від існуючих, ґрунтується на врахуванні транзакційних витрат на 1 га земель, що знаходяться у користуванні, та коефіцієнта повноти використання земельного масиву, який відображає відношення оброблюваних земель до загальної площі масиву. Практична значущість. Одержані висновки можуть бути використані у подальшому з метою ефективного та раціонального управління земельними ресурсами, шляхом застосування комплексного показника ефективності використання сільськогосподарських земель державними інституціями.