ІНСТИТУЦІОНАЛЬНЕ ПРОЕКТУВАННЯ ІННОВАЦІЙНОГО РОЗВИТКУ АГРОПРОМИСЛОВОГО ВИРОБНИЦТВА - Гончаренко, О.В.; Дідур, К.М.; Самілик, Т.М. (Сталий розвиток економіки, 2018)
Мета. Дослідження інструментарію інституціонального проектування та обґрунтування стратегії «проміжних інститутів» для реалізації потенціалу інноваційного розвитку агропромислового виробництва. Методика дослідження. Теоретико-методологічною основою дослідження є інституціональний підхід до елементів інституціонального проектування інноваційного розвитку. Для ідентифікації еволюційних обмежень розвитку інституту агроінновацій використано системний аналіз. Результати. Встановлено, що ефективність інноваційного інституту залежить не від сформованих імперативів інноваційного розвитку аграрної сфери чи використання світового досвіду і не від формування інноваційної інфраструктури чи збільшення державного фінансування фундаментальних досліджень. Інституціональна ефективність залежить насамперед від своєчасності і повноти виявлення і врахування формальними нормами соціально-економічних умов, в яких функціонує інститут та рівня адаптації діючих формальних і неформальних обмежень. Обґрунтовано, що інституціональне проектування реалізується через коректування діючих рутин, введення нових інституцій, введення нових елементів інституціонального середовища або трансплантацію економічного інституту. Наукова новизна. Аргументовано для реалізації модернізаційних змін агропромислового виробництва використовувати елементи інституціонального проектування, що дозволяє включити до інституту агроінновацій стимули чи обмеження, які забезпечують його ефективне функціонування. Запропоновано реалізацію стратегії «проміжних інститутів», яка дозволяє забезпечити ефективне функціонування інституту агроінновацій за допомогою модифікації діючого інституту в «проміжну» форму та подальших його змін з урахуванням інституціональних обмежень розвитку. Такі зміни виключають виникнення інституціональної пастки, мінімізують ризики формування інституту та є безальтернативними в умовах дефіциту фінансових ресурсів. Практична значущість. Теоретико-методичні положення поглиблюють практику інституціонального регулювання інноваційного розвитку та забезпечують можливість активізації інноваційного процесу в агропромисловому виробництві.