ЕЛЕМЕНТИ КОНЦЕПЦІЇ ОЦІНКИ ЕНЕРГЕТИЧНОЇ БЕЗПЕКИ ПІДПРИЄМСТВА - Миколюк, О.А. (Сталий розвиток економіки, 2017)
Мета. Дослідження процесу формування концепції оцінки енергетичної безпеки з використанням значної кількості показників її стану, що у сукупності дає уявлення про загальний рівень енергетичної безпеки. Методика дослідження. У процесі дослідження використано загальнонаукові та специфічні методи пізнання, а саме: аналіз та синтез, історичний метод (при дослідженні розвитку концепції оцінки енергетичної безпеки), системний підхід до вивчення економічних явищ (при дослідженні наукових поглядів вітчизняних і закордонних науковців з питань енергетичної безпеки), узагальнюючий (при обґрунтуванні основних стратегічних цілей забезпечення енергетичної безпеки). Результати. Підтверджено необхідність дослідження впливу зовнішнього та внутрішнього бізнес- середовища підприємства шляхом застосування SWOT-аналізу. Доведено значимість об’єднання різних підходів побудови індикаторів енергетичної безпеки задля виявлення загроз енергозабезпеченню підприємства. Визначено основні цілі створення системи показників енергетичної безпеки, в основі яких лежить відображення можливих впливів на об’єкт енергетичної безпеки. Систематизовано наукові погляди щодо побудови системи показників оцінки енергетичної безпеки, в основі яких покладено принципи ієрархічності, комплексності та впливу загроз. Виділено критерії, які підлягають кількісній оцінці і дають можливість визначити тип поточного рівня енергетичної безпеки та її потенціал. Уточнено поняття потенціалу енергетичної безпеки, обґрунтовано доцільність використання методу індикативного аналізу для повної оцінки енергетичної безпеки підприємства. Наукова новизна. Набули подальшого розвитку наукові напрацювання щодо розрахунку інтегрального показника енергетичної безпеки шляхом об’єднання чотирьох груп індикаторів. Практична значущість. Отримані результати дослідження сприятимуть розвитку методичних основ оцінки рівня енергетичної безпеки, можуть бути враховані при підготовці і прийнятті рішень вищого менеджменту відносно напрямів соціально-економічного розвитку, а також при розробці заходів виходу із критичного стану в енергозабезпеченні і охороні довкілля.