МЕТОДИЧНІ ПІДХОДИ ДО ОЦІНКИ ЕКОНОМІЧНОЇ ЕФЕКТИВНОСТІ ВИРОЩУВАННЯ ОЛІЙНИХ КУЛЬТУР - Оларь, Н.Г.; Грищенко, Д.Ю. (Сталий розвиток економіки, 2017)
Мета. Розробка теоретичних, методологічних положень і практичних рекомендацій щодо оцінки економічної ефективності вирощування олійних культур. Методика дослідження. У роботі використано загальнонаукові та спеціальні методи економічних досліджень, зокрема: системний підхід − при вивченні зв’язків між явищами і процесами в системі оцінки ефективності вирощування олійних культур; порівняльний − для зіставлення економічних явищ у різні часові періоди з метою виявлення причинно-наслідкового зв’язку; діалектичний та абстрактно-логічний − при проведенні теоретичних узагальнень, формуванні висновків. Результати. За результатами аналізу виявлено зовнішні і внутрішні фактори, які впливають на ефективність вирощування олійних культур. Встановлено, що на результати вирощування найбільшою мірою впливають такі групи факторів: ресурсне забезпечення виробничої діяльності, прогнозування і планування діяльності, організація внутрішньогосподарських відносин, економічне стимулювання, кооперація та інтеграція, організаційно-виробнича структура, організація праці й оперативне управління, інструменти державного регулювання економіки та інші, які органічно взаємопов’язані, оскільки зі змінами одного із них відбувається трансформація інших. Наукова новизна. Використано комплексний підхід до формування механізму ефективності вирощування олійних культур, який включає систему ресурсних, організаційно-економічних, техніко-технологічних, нормативно- правових умов для виробництва якісної й безпечної продукції: раціонального використання виробничого потенціалу та інтенсифікації; активізації інноваційних процесів; розвитку кооперації й інтеграції; розвитку об’єктів інфраструктури та забезпечення оптимального поєднання ринкового саморегулювання із інструментами державного регулювання аграрного сектору. Практична значущість. Обґрунтовано пропозиції підвищення ефективності вирощування олійних культур, які ґрунтуються на виборі пріоритетних напрямів галузі, передбачають реалізацію комплексу організаційно- економічних, соціальних, екологічних, техніко-технологічних заходів, базуються на раціональному використанні виробничих ресурсів та інтенсифікації виробництва; активізації інноваційних процесів; розвитку спеціалізації, кооперації та інтеграції; формуванні об’єктів виробничої та ринкової інфраструктури; дієвості державного регулювання аграрного сектору економіки.