ТЕОРЕТИКО-МЕТОДОЛОГІЧНІ ПІДХОДИ ДО ТРАКТУВАННЯ КАТЕГОРІЇ «ОРГАНІЗАЦІЙНО-ЕКОНОМІЧНИЙ МЕХАНІЗМ РОЗВИТКУ АГРАРНОГО СЕКТОРА ЕКОНОМІКИ» - Пуцентейло, П.Р.; Костецький, Я.І. (Сталий розвиток економіки, 2017)
Мета. Розгляд і вивчення особливостей організаційно-економічного механізму розвитку аграрного сектора, які є важливим методологічним завданням і результатом наукового узагальнення виробничо-господарської практики. Методика дослідження. Теоретичною та методологічною основою є положення економічної теорії, наукові праці вітчизняних та зарубіжних вчених. Використано такі методи дослідження: діалектичний метод пізнання – при дослідженні трансформації відносин у галузі; теоретичного узагальнення і порівняння – для розвитку понятійного апарату; методи аналізу і синтезу – для деталізації об’єкта дослідження; абстрактно-логічний – при теоретичному узагальненні сутності та методів формування механізмів управління галузі; графічний – для наочного відображення структури галузі. Результати дослідження. Обґрунтовано, що аграрний сектор, як складова частина національної економіки, розвивається під дією об’єктивних законів ринку. Виявлено, що у процесі сільськогосподарського виробництва між суб’єктами господарювання встановлюються певні економічні відносини, що за своєю суттю є сукупністю різних елементів ринкової економіки. Розглянуто визначення поняття «механізм», «організаційно- економічний механізм», вивчено використання цих понять в економічній науці. Наукова новизна результатів дослідження. Встановлено, що організаційно-економічний механізм у структурі господарського механізму аграрного сектору в дослідженнях різних авторів доцільно структурувати, як: форма організаційно-економічних відносин; система форм, методів, важелів, інструментів впливу на економіку в межах чинного правового поля; система організації суспільного виробництва з властивими їй функціями; елемент системи вищого рівня; керуюча підсистема економіки; сукупність форм і методів господарювання. Практична значущість результатів дослідження. Проведений аналіз понятійного апарату дав змогу виявити варіативність підходів у науковій літературі до визначення категорії «організаційно-економічний механізм аграрного сектору». Вирішення цієї проблеми щодо організаційно-економічного механізму аграрного сектору має корелювати у співвіднесенні його з внутрішньою структурою організаційно-економічних відносин, що формують його об’єктивну основу. Обґрунтовано, що їх складність дає змогу виділити вже в межах організаційно- економічного механізму дві складові – організаційну та економічну – й уявити організаційно-економічний механізм у вигляді блокової моделі, що містить два відносно самостійних блоки (механізм нижчого рівня) – організаційний і економічний, а також інструменти реалізації заходів, які належать до макро-, мезо- та макрорівнів. Отримані результати дослідження сприяють забезпеченню наукового узагальнення виробничо-господарської діяльності.