СУЧАСНИЙ СТАН ЕКОЛОГІЧНОЇ СВІДОМОСТІ ТА ЕКОЛОГІЧНОЇ КУЛЬТУРИ НАСЕЛЕННЯ ЗАКАРПАТТЯ ТА НАПРЯМКИ ЇХ ФОРМУВАННЯ - Папп , Д.Д. (Сталий розвиток економіки, 2019)
Мета. На основі аналізу відповідей респондентів виявити стан та рівень екологічної свідомості, екологічної культури населення Закарпаття та дослідити джерела інформації (знань) респондентів про роль екологічної освіти та виховання, виявити причини недостатньої екологічної культури дорослого сільського населення Закарпаття та запропонувати заходи по її покращенню. Методика дослідження. Для досягнення визначеної мети використано загальнонаукові методи та інструменти дослідження, зокрема: теоретичний – для характеристики об’єкта та предмета дослідження, їх регіональної специфіки; соціологічний – для отримання необхідного масиву даних; аналітично-описовий та метод узагальнення – для виявлення факторів, що впливають на рівень екологічної культури та освіти населення, а також формулювання висновків та пропозицій. Результати. Розглянуто сутність понять екологічної свідомості та екологічної культури населення через призму посилення екологічних проблем у світі, з однієї сторони, і необхідності становлення нової парадигми екологічного мислення – з іншої. Досліджено стан та рівень екологічної свідомості, екологічної культури населення Закарпаття. Виявлено проблеми в частині практичного застосування населенням наявних у них екологічних знань, їх трансформування у стійкі екологічні переконання та моральні імперативи. Визначено напрями покращення екологічної освіти молоді. Наукова новизна. Вперше зроблено спробу виявити які з проблем охорони навколишнього середовища є найбільш важливими для населення Закарпаття на сучасному етапі та дослідити ставлення респондентів до стану екології свого регіону. Констатовано, що у частини населення регіону має місце певний дуалізм стосовно розуміння норм екологічної моралі та допустимістю необов’язкового їх дотримання. Практична значущість. Результати дослідження можна використати у практичній роботі органів регіональної влади, громадських інституцій, наукових та освітніх установ.