СУТНІСТЬ ТА СКЛАДОВІ ПОЛІТИКИ ДЕРЖАВИ НА РИНКУ НЕБАНКІВСЬКИХ ФІНАНСОВИХ УСТАНОВ - Фарапонов, Геннадій (Сталий розвиток економіки, 2024)
У статті розглянуто проблему формування взаємного зв’язку між грошово-кредитною, макропруденційною та мікропруденційною політиками та проведено ідентифікацію цілей та завдань політики регулювання діяльності небанківських фінансових установ. Визначено, що пруденційний нагляд – процес, що включає три стадії здійснення наглядової процедури як запобіжного заходу щодо виявлення порушення вимог регулятора: отримання інформації про наглядовий фінансово-кредитний інститут; аналіз отриманих даних; ухвалення рішення про «контрольну» точку. Ми пропонуємо виділяти поняття наглядових процедур та контрольних заходів регулювання фінансових ринків, розуміючи під останніми комплексами заходів впливу запобіжного чи примусового характеру. Для досягнення стратегічної мети регулятора, що полягає у забезпеченні надійності та стійкості фінансових ринків та запобіганні системним ризикам, ми пропонуємо використовувати матрицю оцінки ефективності регулювання діяльності небанківських фінансових установ за «траєкторією» дослідження корелюючих критеріїв функціональної (цільової), технологічної, операційної (управлінської), економічної та соціальної ефективності. Проведення одного рівня дослідження за одним заданим критерієм дозволяє скласти експертне уявлення про ефективність системи регулювання – частково, поетапне використання всіх критеріїв – цілком. Визначено, що з погляду технологічної ефективності результативність методів регулювання фінансових ринків ми пропонуємо вимірювати шляхом оцінки «реалізованості» інфраструктурних завдань, включаючи забезпечення якісного законодавства та інформаційної прозорості фінансових інститутів та їх регуляторів. Наукова новизна полягає в уточненні теоретичного апарату регулювання фінансових ринків, розробці моделі оцінки ефективності регулювання діяльності небанківських фінансових установ, систематизації світових тенденцій та виявленні ефективних методів регулювання, визначенні заходів підвищення ефективності регулювання фінансових ринків на основі аналізу функціонування національних фінансових ринків та моделей їх регулювання.